Översatt av: Majakovski
www.divxsweden.net nyaste svenska undertexterna på nätet.
Rosebud.
Senaste nytt
Dödsruna: Xanadus ägare.
"I Xanadu lät Kubla Khan bygga en ståtligt palats--
Det legendariska Xanadu...
...där Kubla Khan hade sitt eget paradis
Lika legendariskt är Floridas Xanadu...
...världens största privata lustgård.
Mitt ute i öknen planerades och byggdes ett privat berg.
Etthundratusen träd, tjugo ton marmor...
...är det som Xanadus berg är byggt av.
I Xanadus palats finns:
Målningar, bilder, statyer, delar av andra palats.
En samling som har allt.
Så väldig att den aldrig kommer att kunna katalogiseras.
Inte ens tio muséer får plats med allting.
Xanadus djur...
...fyrfotadjuren, fåglarna och det som krälar på marken...
...två av varje slag, den största djurparken sedan Noa.
Såsom faraonerna...
...har Xanadus herre lämnat mycket till sin grav.
Inte sedan pyramiderna har...
...någon byggt något så storslaget...
...till sig själv.
Förra veckan hölls årets mest välbesökta och märkligaste begravning.
Förra veckan i Xanadu...
...lämnade dess ägare jordelivet.
En av seklets mäktigaste män...
...Amerikas Kubla Khan:
Charles Foster Kane.
Charles Foster Kane är död.
För fyrtio miljoner läsare i USA var Kane det störste tidningsmagnaten av dem alla.
Den anspråkslösa starten, i detta skjul, en tidning på dekis.
När Kanes imperium stod på sin topp...
...ägde det 37 tidningar, två konsortium...
...en radiostation. Ett imperium på ett imperium.
Här fanns mataffärer, pappersfabriker...
...lägenheter, fabriker, skog, fartyg.
Ett imperium som under femtio års tid....
...skapade en förmögenhet...
...från rikedomen i jordens tredje största guldgruva.
Legenden om Kane är välkänd i hela USA.
Hur Mary Kane 1868 fick...
...en till synes värdelös gruva.
The Colorado Lode.
Femtiosju år senare, under ett förhör i kongressen...
...mindes Walter P. Thatcher, en legend på Wall Street...
..som under många varit en av Kanes huvudmotståndare...
...en resa han gjort som ung.
Vår firma hade givits förvaltarskap över en...
...större förmögenhet som mrs Kane nyligen fått.
Hennes önskan var att jag fick ansvar för hennes pojke: C.F. Kane
Var det inte då som Kane...
...slängde en släde i magen på er?
För kommittén skall jag läsa ett färdigt uttalande...
...som jag tagit med, och därefter finns ingen plats för frågor.
Mr Charles Foster Kane, är i alla delar av sin övertygelse...
...och på det sätt han oupphörligen gett sig på...
...amerikanska traditioner och privata egendomar...
...initiativ och framstegsmöjligheter...
...helt enkelt en kommunist.
Samma månad på Union Square
Orden "Charles Foster Kane"...
...något alla arbetare i USA ryggar tillbaka för.
Han är vad han alltid varit och alltid kommer att förbli: en fascist.
Och ytterligare en åsikt..
Jag är, har alltid varit och kommer att förbli: en amerikan.
1895 - 1941: Åren då Kane verkade, vissa år var han störst.
Kane förespråkade deltagande i ett krig...
...men motsatte sig deltagande i ett annat.
Vann valet för åtminstone en president.
Var talesman för miljontals amerikaner.
Hatad av minst lika många.
Under fyrtio års tid var det...
...ingen fråga där Kanes tidningar inte tog ställning.
Ingen offentlig person som Kane var likgiltig inför.
Ofta positiv till en början och därefter negativ.
Få levnadsöden har varit så offentliga.
Två giftermål, lika många skilsmässor.
Först gift med presidentens systerdotter...
...Emily Norton, som lämnade honom 1916.
Hon och deras son dog 1918 i en bilolycka
Sexton år efter det första giftermålet...
..två veckor efter hans första skilsmässa...
...gifte sig Kane med Susan Alexander...
...sångerska på Town Hall i Trenton, New Jersey.
För sin andra hustru, operasångerskan Susan Alexander...
...byggde Kane Chicagos Operahus.
Kostnad: 3 miljoner dollar.
Skapat för Susan Alexander Kane, halvfärdigt vid skilsmässan...
...den fortfarande ofärdiga...
...Xanadu.
Kostnad: ingen vet.
I politiken: alltid brudgum, aldrig brud.
Även om Kane skapade mediastormar...
...under hela sitt liv, var han aldrig önskad...
...av landets väljarkår.
Men Kanes tidningar var inflytelserika...
...och vid ett tillfälle var det nära att han fick smaka segerns sötma.
År 1916, när han ställde upp som självständig kandidat...
...med inflytelserika personer bakom sig...
...hade han Vita huset inom räckhåll.
Men så plötsligt, mindre än en vecka före valdagen...
...nederlag.
Kane har affär med "sångerska".
Förnedrad och vanhedrad.
Ett nederlag som gjorde att nödvändiga reformer dröjde tjugo år...
...och för alltid krossade Kanes politiska drömmar.
Under den Stora Depressionens första år...
...gick en av Kanes tidningar i konkurs.
Under fyra år kollapsade Kanes imperium.
Elva tidningar slogs ihop, fler såldes.
Men läsarna i USA vill fortfarande ha Kane och hans tidningar.
Är det sant?
Lita inte på det ni hör på radio.
-Läs Inquirer. -Hur är det att göra affärer i Europa?
Hur det är att göra affärer i Europa, mr Bones?
Inte alldeles enkelt
Känns det bra att vara tillbaka?
Det gör det alltid. Jag är amerikan.
Och har så alltid varit. Var det allt?
När jag var reporter, var vi snabbare än ni är idag.
Vad tror ni om krigsrisken i Europa?
Jag har talat med de ansvarsfulla ledarna i Europas största stater.
De är alltför smarta för att starta något som...
...skulle betyda civilisationernas slut.
Ni har mitt ord, det blir inget krig.
Kane förändrade världen...
...men Kanes värld är historia.
Den store sensastionsjournalisten blev historisk...
Hans makt att göra det överlevde.
Ensam i sitt ofärdiga och förfallna palats...
...övergiven, utan vänner, aldrig fotograferad...
...fortsatte tidningskejsaren att styra sitt fallfärdiga imperium.
Han försökte styra som han en gång gjort...
...men ingen lyssnade längre på honom...
...eller litade på honom.
Förra veckan skedde det som ingen kan komma undan...
...Charles Foster Kane dog.
Senaste nytt.
Det var det.
Jag säger till om ni vill se om det.
-Vad tycker ni, mr Rawlston? -Hur verkar det, grabbar?
-Sjuttio år av en människas liv. -Det är en hel del att få in i ett inslag.
Vi behöver hitta en intressant vinkling.
Allt vi sett är att Charles Foster Kane är död.
Det vet jag. Jag läser tidningarna.
Det räcker inte med att berätta vad han gjorde...
...vi måste berätta vem han var.
Vänta lite. Vilka var Kanes sista ord?
Kommer ni ihåg, grabbar?
Vilka var de sista orden han sa under sitt jordeliv?
Kanske berättade han något om sig själv på sin dödsbädd.
-Eller så gjorde han inte det. -Det enda vi såg var en storartad amerikan.
Vad skiljer honom från Ford, Hearst eller vem som helst?
Ni ska veta att en människas sista ord--
-Som var? -Läser ni inte tidningarna?
När Charles Foster Kane dog, sa han ett ord:
"Rosebud."
Var det allt? Tuff kille.
Javisst, "Rosebud." Det var allt.
-Men vem är hon? -Vad var det?
Vi har en man som kunde blivit president...
...som var mer älskad, hatad och omskriven...
...än någon annan i vår tid, men när han dör...
...tänker han på något som han kallar "Rosebud".
-Vad betyder det? -En häst han spelat på?
-Som förlorade. -Men när och var?
Rosebud.
-Thompson. -Ja.
Vänta med det här en vecka, två om det blir nödvändigt.
Skall jag verkligen--
Leta reda på Rosebud. Tala med alla som kände honom...
...eller kände honom väl.
Hans direktör...
...Bernstein. Hans andra fru. Hon är fortfarande i liv.
Susan Alexander Kane.
-Hon har en klubb i Atlantic City. -Det stämmer.
Prata med dem allihop. Alla som jobbat för honom...
...oavsett om det älskade eller hatade honom.
Ni behöver ju inte gå igenom hela telefonkatalogen förstås.
Jag gör det omedelbart.
Utmärkt. Rosebud, död eller levande.
Förmodligen är det något väldigt enkelt.
Miss Alexander.
Får jag presentera mr Thompson, miss Alexander.
En drink till, John.
Skall bli. Vill ni ha något, mr Thompson?
-En grogg tack. -Vem sa att ni fick sätta er?
Kan vi pratas vid?
Knappast.
Varför kan ni inte lämna mig ifred?
Jag sköter mig själv, det borde ni också göra.
Bara några småsaker, Miss Alexander. Då skulle--
Försvinn!
Stick!
-Jag är ledsen. -Försvinn!
-Kanske vid ett senare tillfälle. -Stick!
Gino.
Ge damen en grogg till.
Hon talar inte med någon, mr Thompson.
Okej.
-En dubbel till? -Visst.
Godkväll, koppla mig till New York City.
Courtland 79970. Det här är Atlantic City 46827. Okej.
Hon är...
Hon har brutit ihop.
Före hans död, sa hon lika mycket om mr Kane som alla andra--
-Hej. -Mer.
Det här är Thompson. Får jag prata med chefen.
Mr Rawlston? Hon säger inget.
Den andra mrs Kane. Varken om Rosebud eller något annat.
Jag ringer från Atlantic city.
Imorgon åker jag till Philadelphia, till Biblioteket och läser dagboken.
De väntar mig.
Sedan skall jag träffa hans chef i New York, Bernstein.
Sedan kommer jag tillbaka.
Jag skall träffa alla som fortfarande lever. Adjö.
-Hej.... -John.
Du kanske kan hjälpa mig.
När hon talade om mr Kane, nämnde hon någonsin Rosebud?
"Rosebud"?
Tack, mr Thompson, tack.
Faktiskt, häromdan, när det stod så mycket i tidningarna....
...frågade jag henne.
Hon hade aldrig hört talas om Rosebud.
Ledningen för biblioteket har bett mig påminna er om...
...de regler som gäller för er...
...när ni skall läsa mr Thatchers opublicerade memoarer.
-Jag minns. -Jennings, jag visar honom in.
-Jag behöver bara en timme. -Under inga omständigheter...
...får ni citera det ni läst. Kom med här.
Det är lugnt. Jag skall bara leta efter---
Jennings.
Tack.
Ni måste lämna rummet exakt halv fem.
Som vi förstått kommer ni bara läsa...
...de delar i mr Thatchers manus som handlar om mr Kane.
Det är allt jag är intresserad av.
Tack skall ni ha.
Sidorna 83 till och med 142.
Jag mötte mr Kane första gången 1871.
Kom igen, grabbar.
Ta det lugnt, Charles.
Ta på dig halsduken, Charles.
Mrs Kane, vi måste nog berätta det nu.
Javisst, jag skriver under nu, mr Thatcher.
Ni verkar glömma att jag är pojkens far.
Det kommer att ske exakt så som jag sagt till mr Thatcher.
Det är inget fel på Colorado. Varför skulle inte vi kunna uppfostra vår son...
...bara för att vi saknar pengar.
Om jag vill kan jag gå till domstol. En far har också rättigheter.
En styrelse som bara kommer att ge oss värdelösa aktier.
Det där är lika mycket mitt som någon annans....
...nu när det har något värde. Och om Fred Graves hade vetat..
...om det här, hade det varit skrivit på oss båda.
-Men nu är det skrivit på mrs Kane. -Han var skyldig oss båda pengar.
-"Bankens beslut--" -Jag vägrar att ge bort min son till någon bank.
-Sluta upp med de här dumheterna.
"Bankens beslut om hans utbildning...
...hans bostad är slutgiltigt."
-Hela idén med att banken skulle uppfostra-- -Sluta upp genast, Jim.
"Vi får full kontroll över Colorado Lode..."
...som ni mrs Kane är den enda ägaren till.
-Var skall jag skriva under, mr Thatcher? -Här.
En sista gång, ta ditt förnuft tillfånga.
Tror du att jag skulle varit en bra far och man--
50.000 dollar om året...
...skall utbetalas till er och mr Kane så länge ni lever...
...och därefter till den som lever längst.
-Vi får hoppas att det blir bäst så här. -Det blir det.
Varför kan jag inte uppfostra min son?
Fortsätt, mr Thatcher.
Allt annat, kapitalet, såväl som de intjänade pengarna...
...kommer förvaltas av banken, i väntan på att er son...
...fyller 25, då han kommer att...
...få tillgång till hela förmögenheten.
Charles!
Fortsätt, mr Thatcher.
Klockan är nästan fem. Tror ni inte att det är dags att träffa pojken?
Jag har redan packat.
Det har varit klart i en vecka.
En privatlärare kommer att möta oss i Chicago.
Han skulle följt med hit, men--
-Charles. -Titta mamma.
Kom in hit.
Det var ingen dålig snögubbe.
Har du gjort den alldeles själv?
Jag skall göra tänder och morrhår på snögubben.
Det här är mr Thatcher, Charles.
-God dag. -God dag, Charles
Han kommer från östkusten.
-Far. -Hej där, Charlie.
Charles.
Ja, mamma.
Du kommer att följa med mr Thatcher på en resa ikväll.
Du reser med tåg nummer 10.
Det är tåget med alla ljus.
Följer du med, mamma?
Nej, din mor följer inte med nu, men--
Vart ska vi?
Till Chicago och New York. Och kanske Washington, eller hur?
Så är det.
Jag önskar att jag fick vara i dina kläder och resa runt så där.
-Varför följer inte du med, mamma? -Vi måste stanna här, Charles.
Du kommer att bo med mr Thatcher, från och med nu, Charlie.
Du kommer att blir rik. Det är i alla fall vad din mamma tror--
Jag och hon har bestämt att du får det bättre där än här.
Du kommer nog att bli förmögen en dag...
-...och du kommer att få-- -Du kommer aldrig att vara ensam.
Ensam, aldrig. Vi kommer att få det fint tillsammans.
Det tar vi i hand på. Du är väl inte rädd för mig.
-Vad säger du? Ge mig näven. -Varför, Charles?
-Du gjorde mig nästan illa. -Charlie!
Slädar skall du inte kasta på folk.
Mamma!
-Du måste åka. -Jim!
Jag är ledsen, mr Thatcher.
Den ungen behöver ett kok stryk.
-Är det vad du tror? -Ja.
Det är därför som han inte skall bo här med oss.
Såja, Charles.
-God jul! -God jul.
Och ett Gott nytt år.
För att sammanfatta...
...vill jag påminna er om att er 25:e födelsedag, som infaller inom kort...
...gör er helt självständig ifrån...
...Thatcher & Company. Dessutom får ni full tillgång till...
...världens sjätte största privata förmögenhet.
-Fick ni med det? -"Världens sjätte största privata förmögenhet."
"Jag tror inte att ni till fullo begriper vikten av det här."
"För er skull, bifogar jag..."
"...en fullständig lista över alla era tillgångar."
"Kära, mr Thatcher." -Det är från mr Kane.
-Fortsätt. -"Jag är ledsen att..."
"...guldgruvor inte intresserar mig..."
"...inte heller oljeborrningar eller fastigheter."
Intresserar honom inte?
"En sak på er lista väcker min nyfikenhet: The New York Inquirer."
"En mindre tidning vi tillskansade oss, genom förhandlingar."
"Sälj den inte. Jag skall ta över den."
"Det verkar kul att ha en tidning"
"Det verkar kul att ha en tidning"?
"Traction Trust avslöjat"
"Traction Trust förblöder."
"Traction Trust krossat av Inquirer."
"Godsägare vägrar att hjälpa till i slummen"
"Inquirer vinner striden om slummen"
"Wall Street hjälper kopparsvindlare."
"Kopparsvindlare åtalad."
"Spansk gallion vid Jersey Coast."
Är det verkligen så här en tidning skall skötas?
Jag har ingen aning. Jag gör lite som jag vill.
Ni är medveten om att vi helt saknar bevis...
-...för att den där armadan är vid Jersey Coast. -God dag, mr Bernstein.
Kan ni bevisa motsatsen?
Mr Bernstein, får jag presentera mr Thatcher.
-Mr Leland. -God dag.
Mr Thatcher, min f.d. förmyndare.
Vi har inga hemligheter för våra läsare. Mr Thatcher är en av våra mest trogna läsare.
Han känner till alla fel vi gjort sedan jag tog över tidningen. .
"Flickorna på Kuba är vackrast. Stop. Jag skulle kunna skicka dikter...
"...om landskapet men det känns inte rätt att använda era pengar. Stop.
"Inget krig på Kuba." Undertecknat "Wheeler." Skall vi svara?
Ja visst. Kära Wheeler: Ni sörjde för dikterna. Jag sörjer för kriget.
-Det låter bra. -Jag gillar det. Skicka iväg omedelbart.
Jag kom hit för att tala med er om den här kampanjen.
The Inquirers kampanj mot Järnvägsbolaget.
Vet ni något som kan användas emot dem.
Du är fortfarande en liten skolpojke, va?
Minns ni att jag blev relegerad från flera skolor. Jag minns.
Jag vill påminna er om något ni verkar ha glömt.
Ni är den störste aktieägaren i Järnvägsbolaget.
Ert problem är att ni talar med två olika personer.
Som den Charles Foster Kane som har 82,364 andelar...
...i Järnvägsbolaget - jag har viss koll, som ni förstår -...
...har ni mitt fulla stöd. Kane är en skurk...
...hans tidning borde stängas, en bojkott borde organiseras.
Om du organiserar något sådant kan jag tänka mig att ge 1000 dollar.
Å andra sidan är jag ansvarig utgivare för Inquirer.
Som sådan är jag tvungen, och skall ni veta det är mig ett sant nöje...
...att se till så att arbetarna i den här stan inte sugs ut av ett...
...pack av giriga svin bara för att...
...de inte har någon som tar deras parti.
Ytterligare en sak, mr Thatcher.
Jag tror att jag är den som skall göra det. Jag har pengar och egendom.
Om inte jag tar de utsugnas parti kommer någon annan att göra det.
Kanske någon utan pengar.
Det skulle inte vara så bra.
Jag såg er balansräkning idag.
-Gjorde ni? -Säg mig ärligt...
...tror ni inte att det är oklokt att fortsätta med er filantropiska rörelse...
...vilket kostar er en miljon om året.
Jovisst. Jag gick en miljon back förra året. Jag räknar med samma förlust i år.
Och nästa år.
Om jag fortsätter i den takten...
...måste jag sluta om sextio år.
Vintern 1929.
"Med avseende på nämnda tidning...
"..kommer undertecknad, Charles Foster Kane...
"..härmed att avsäga sig all kontroll över den...
"...och över konsortiet...
"...och alla övriga tidningar, och övrig massmedia...
"..och avstår därmed från alla anspråk---"
-Vilket betyder att vi är panka. -Jovisst. Helt utan kontanter.
Okej, mr Bernstein.
Jag har läst det mr Thatcher. Kan jag skriva under och gå hem.
Du är för gammal för att kalla mig mr Thatcher, Charles.
Ni är för gammal för att kallas någonting.
Ni var alltid för gammal.
"Därför går Thatcher & c:o med på att...
"..betala mr Kane, så länge han lever--"
Min lön.
"Över tidningen kommer ni att fortsätta att ha..
"...ett stort inflytande". Ett stort inflytande?
Och vi skall fråga er om råd.
Depressionen är tillfällig.
Möjligheten finns alltid att ni dör rikare än vad jag gör.
Jag kommer ändå alltid vara rikare när jag dör än när jag föddes.
Vi har aldrig förlorat mer än vad vi tjänat.
Jo, jo, men dina metoder. Du förstår, Charles...
...du har aldrig investerat. Du har alltid använt pengarna till att--
Köpa saker.
Min mor borde valt en mindre pålitlig bankman.
Den där silverskeden har alltid varit nära att kväva mig.
Ni förstår, mr Bernstein...
...om jag inte vore så rik...
...skulle jag kanske varit en stor man.
Är du inte?
Under rådande omständigheter lyckades jag väl ganska bra.
Vad skulle du vilja ha varit?
Allt ni avskyr.
Jag ber om ursäkt? Vad sa ni?
-Klockan är halv fem. Inte sant?
Ni har fått tillgång till något verkligt unikt, unge man.
-Fann ni vad ni sökte? -Nej.
-Ni är inte Rosebud? -Vad?
Rosebud, och ni heter Jennings, inte sant?
Adjö, allesammans. Tack för besöket.
Vem är upptagen? Jag är styrelseordförande.
Allt jag har är tid. Vad vill ni veta?
Vad trodde att kanske... Om ni visste vad hans sista ord betydde?
"Rosebud"?
Någon kvinna?
Det fanns det gott om i början.
Jag har svårt att tro att mr Kane haft en tillfällig förbindelse...
...och femtio år senare på sin dödsbädd--
Ni är ung, mr Thompson.
En man kan minnas mycket som man inte trodde han skulle minnas.
Ta mig som exempel.
En dag, 1896, åkte jag färjan över Jersey.
När vi lämnade land var en annan färja på väg in...
...och en kvinna var på väg av.
Hon hade en vit klänning.
Hon hade ett litet parasoll.
Jag såg henne ett kort ögonblick.
Hon såg mig inte alls, men var så säker att...
....jag tänker på henne varje månad.
-Vem har ni mer träffat? -Jag åkte till Atlantic City.
Susie?
Tack.
Jag ringde dagen efter han dog.
Jag tänkte att någon borde göra det.
-Hon svarade inte ens. -Jag skall besöka henne om några dagar.
Rörande Rosebud, mr Bernstein.
Om ni kan säga något om mr Kane som ni minns.
Ni var med från början.
Tidigare än så unge man. Och nu är jag med efter slutet.
Har ni försökte få tag på någon förutom Susie.
Jag har inte träffat någon.
Men jag har gått igenom Walter Thatchers dagbok.
-Den mannen är den största idiot jag stött på. -Han tjänade mycket pengar.
Visst, vem som helst kan tjäna pengar...
...om det enda man är ute efter...
...är att tjäna pengar.
Ta mr Kane till exempel. Han var inte ute efter pengar.
Thatcher förstod sig aldrig på honom. Inte jag heller alla gånger.
Vet ni vem ni borde besöka?
Mr Leland.
Han var Kanes närmaste vän. De var klasskamrater.
Harvard?
Harvard, Yale, Princeton, Cornell, Schweiz.
Han var relegerad från flera skolor.
Mr Leland var alltid barskrapad.
En sådan familj där fadern har 10 miljoner...
...och när han tar sitt liv, visar det sig att inget annat finns än skulder.
Han var med mig och mr Kane...
...under Kanes första dag på Inquirer.
Se dig omkring, Jedediah.
Allt kommer att se annorlunda ut en dag.
Här finns inga sovrum. Det här är en tidning.
Får ni betalt för era åsikter eller för att ni drar?
-Jedediah. -Efter er, mr Kane.
Ursäkta mig, sir, men jag--
Välkommen mr Kane.
Välkommen till Inquirer, mr Kane.
Jag heter Herbert Carter, chefredaktör.
Tack skall ni ha, mr Carter. Det här er mr Leland--
God dag, mr Leland?
Vår nya teaterkritiker. Jag hoppas att jag gjort rätt.
-Ni ville bli teaterkritiker, inte sant? -Stämmer.
-Står de upp för min skull? -Er skull?
Står upp.
-God dag. -God dag.
Jag tänkte att det vore en fin gest.
-Be dem sätta sig ner, är ni snäll. -Den nye ansvarige utgivaren.
-Ni kan återgå till ert arbete, mina herrar. -Tack skall ni ha.
-Jag visste inte vad ni ville. -Inte jag heller.
-Jag har nämligen ingen plan. -Inte?
Förutom att ge ut en tidning.
-Mr Bernstein. -Ja, mr Kane.
Det här är mr Carter, mr Bernstein.
-Mr Bernstein är min kamrer. -God dag, mr Carter?
-Mr Carter. -God dag?
-Ja, mr Bernstein. -Stein.
-Kane. -Mr Carter, är det här ert kontor?
Min egen fristad, till er tjänst.
-Ursäkta mig. -Jag tror inte jag är med riktigt.
Mr Carter jag kommer att bo här så länge som det är nödvändigt.
Bo här?
-Ursäkta mig. -Men en morgontidning---
Vi har stängt halva dagen.
Det är en av de saker som kommer att förändras.
-Nyheter sker alla dygnets timmar. -Alla?
-Just så. -Ursäkta mig.
Det är omöjligt.
Jag har ritat en serie. Jag är inget vidare på det.
Nej, det är du verkligen inte.
Ni är teaterkritiker, Lealand.
-Äter du fortfarande? -Jag är hungrig.
Dagens tunga nyhet i the Chronicle handlar om...
...en mrs Harry Silverstone som är försvunnen i Brooklyn.
Förmodligen mord. Varför har vi ingenting om henne?
För att vi gör en nyhetstidning...
-Jag är jättehungrig. -...och inte en skvallerblaska.
Det är lugnt.
Mr Carter, i the Chronicle blir det stora rubriker.
Varför har inte the Inquirer stora rubriker om detta?
Nyheten var inte stor nog.
Mr Carter, om rubrikerna är stora, blir nyheterna stora.
-Ni har rätt! -Mordet på mrs Harry Silverstone--
Det finns inga bevis för att hon är mördad.
Hon är försvunnen, och grannar börjar bli misstänksamma.
Vi skall inte vara skvallertanter.
Om vi skrev om sådant kunde vi gjort två tidningar om dagen.
Hädanefter är det just sådant vi skall skriva om.
Er bäste reporter skall intervjua mr Silverstone.
Han skall påstå att om inte mr Silverstone berättar vad han gjort med sin fru...
...kommer vår tidning att skicka polisen på honom.
Säg till mr Silverstone att han är kommissarie på...
-Central Office. -The Central Office.
Om mr Silverstone vill se polisbricka...
...skall er man kalla mr Silverstone för anarkist.
Högt så hans grannar hört. Skall vi äta, Jennings?
Varför skulle en respekterad tidning--
Tack skall ni ha mr Carter. Adjö.
Adjö.
Extra. Läs allt om det.
Läs om det i the Chronicle.
Den mystiska kvinnan som försvann i Brooklyn.
Läs allt om det i the Chronicle.
Snart är tidningen ute, Charlie, om tio minuter.
Tre timmar och femtio minuter sen, men vi gjorde det.
-Trött? -En hård dag.
-En bortkastad dag. -Bortkastad?
Du har bara gjort om tidningen fyra gånger i natt.
Jag har ändrat lite på omslaget. Det räcker inte.
Jag måste få in något mer i tidningen.
Vår tidning skall betyda lika mycket för den här staden...
...som gasen betyder för lampan.
Vad skall du göra, Charlie?
Min Principdeklaration. Sluta flina, Jedediah.
Jag har allt här.
Du skall inte lova sådant du inte vill hålla.
Det här håller jag.
"Jag skall ge den här staden...
"...en dagliga nyhetstidning, som skall beskriva nyheterna sant.
"Jag skall även-- -Andra meningen som du börjar med "Jag".
Folk skall veta vem som är ansvarig...
..."och det skall få sanningen i the Inquirer. Snabbt, enkelt och underhållande.
"Jag kommer inte att tillåta några särintressen, som skulle kunna få oss att ljuga.
"Jag skall även vara en ständig förkämpe för deras rättigheter...
"...som medborgare och människor."
Undertecknat:
"Charles Foster Kane."
-Kan jag få det, Charlie? -Det skall in i tidningen.
Solly!
Ja, mr Kane?
Jag vill ha det här på förstasidan.
I dagens tidning?
Just så, Solly. Vilket innebär att du måste göra om det igen.
-Javisst. -Gå ner och säg det till dem.
Visst.
När du är klar vill jag gärna ha tillbaka texten.
Just det där pappret skall jag behålla.
Jag har en känsla att det kan bli värdefullt.
-Ett dokument... -Självklart.
...som Oavhängighetsförklaringen eller Konstitutionen...
...och mitt första betyg i skolan.
Jag vet att ni är trötta, mina herrar, men det finns en anledning att ni är här.
-Vår pilgrimsfärd kommer att vara nyttig. -The Chronicle är en bra tidning.
Chronicle har en bra grund. Se på upplagan.
495,000. Men se vilka som skriver för the Chronicle.
-Med dem är en sådan upplaga ingen konst. -Du har rätt.
Vet du hur lång tid det tog att få ihop så många kända namn?
-Tjugo år. -Tjugo år?
För sex år sedan tittade jag på en bild med världens främsta skribenter.
Jag kände mig som ett barn i en godisaffär.
I kväll, sex år senare, har jag fått mitt godis, allt godis.
Välkomna till the Inquirer, mina herrar.
Gör en extra kopia av fotot och skicka det till the Chronicle.
Ni kommer att gilla dagens upplaga...
...den högsta i New York: 684 000
684 132.
Just så.
Jag hoppas ni ursäktar att jag lämnar er.
Jag åker utomlands på semester nästa vecka
Jag har lovat min doktor att resa bort när tid fanns.
Jag har förstått att det aldrig finns tid.
Mr Kane, när ni ändå lovar saker och ting...
...så finns det massa statyer och målningar i Europa som ni inte köpt ännu.
Skyll inte på mig, mr Bernstein.
De har gjort statyer i över 2000 år...
...och jag har bara köpt statyer i fem år.
-Lova mig det, mr Kane. -Det lovar jag, mr Bernstein.
-Tackar. -Mr Bernstein?
Ni tror väl inte att jag håller något av mina löften, eller?
Och nu, mina herrar.
Er fulla uppmärksamhet, tack.
Skall vi förklara Spanien krig?
Åh, här kommer de. Skjut mig nu när jag är lycklig.
Jag frågade: "Skall vi förklara Spanien krig, eller inte?"
The Inquirer har redan gjort det.
Din fisförnäme anarkist.
Jag är inte fisförnäm.
Det är du visst. Mr Bernstein, se på hans fluga.
Vi vill höra Charlies sång.
-Finns det en sång om Charlie? -Har ni en egen sång, mr Kane?
Om du köper en påse nötter i den här stan får du en sång skriven om dig.
Han har jag sätt förut. Han är bra.
God afton, mr Kane.
Det finns en man, en särskild man...
och för en hank som helt är pank gör han allt han kan...
Vem är den man? Så speciell.
Att han kan slakta borgarbrackor, flera på en kväll
Vem älskar skoj, och älskar ploj?
Vem skulle inte bry sig ens med tom plånbok.
Jo, han är rik, men är sig lik...
Jag kan slå vad, du är begravd om du missat hans rubrik.
Vad heter han?
Jo, Charlie Kane, jo, Mister Kane!
Han gillar inte Mister, han är samme gamle Charlie Kane.
-Är det inte fantastiskt? Vilken fest? -Jo visst.
Vad är det?
Vem sa som så, att kyssar får.
Den vackra kvinna, som närhelst i hans närhet står.
Vem ger dig mat, vem köper sprit?
Vem är den bäste av oss alla en riktig mega- super- favorit.
Säg är det mig? Nej, nej, nej.
Bernstein, de som nu skriver för the Inquirer...
...och som jobbade för the Chronicle till i går---
Hjälp mig.
-Ge hit. -Vad? Blondinen?
-Nej, brunetten. -Var lärde du dig den, Charlie?
Bernstein, de som jobbade för the Chronicle...
...kände de lika starkt för dess policy...
...som de nu känner för vår?
Visst, de är bara människor.
De har ett jobb som de gör.
Med den skillnaden att de är bäst i sin bransch.
Har vi samma ideal som the Chronicle?
Absolut inte.
Hör här. Mr Kane kommer att få med dem på sin linje inom en vecka.
Det finns ju en möjlighet att han följer deras linje, istället.
Utan att veta om det.
Mr Leland, ett meddelande har kommit från mr Kane!
-Ett meddelande från mr Kane. -Vad?
-Från Paris, Frankrike. -Vad?
-Från Paris, Frankrike. -Kom in.
"Att han kan slakta borgarbrackor, flera på en kväll"
Tack och lov att han lovade att sluta med statyerna.
Han tänker köpa världens största diamant.
Varför åkte ni inte med till Europa? Han vill det.
Jag ville att Charlie skulle ha kul. Om jag skulle varit med--
Bernstein, är jag en tråkmåns?
Är jag en hycklare? En riktig torrboll?
Ja visst.
Om ni trodde att ni skulle få ett annat svar av mig så misstog ni er.
"Världens största diamant"
Jag visste inte att Charlie samlade på diamanter.
Det gör han inte.
Han samlar på någon som samlar på diamanter.
Hur som helst så samlar han inte bara på statyer.
"Välkommen hem, mr Kane...
"...från 467 anställda på the New York Inquirer."
Här kommer han.
Välkommen, mr Kane.
-Jag vet att jag har mustasch. -Det ser förfärligt ut.
Har vi någon som har hand om familjesidan?
-Här, mr Kane. -Miss Townsend sköter familjesidan.
Miss Townsend, det här är mr Charles Foster Kane.
Miss Townsend, jag har inte varit här på ett tag...
...så jag kan inte riktigt era rutiner.
Jag har lite familjenyheter.
Jag hoppas att ni kan sköta det här på samma sätt som vanliga....
...familjenyheter.
Mr Kane, på de anställdas vägnar--
Mr Bernstein, tack allesammans, jag--
Jag är ledsen, men jag kan inte ta emot det nu.
Adjö.
Hade han inte väldigt bråttom?
Hallå, titta ut här.
Vi går till fönstret.
-Mr Leland! Mr Bernstein! -Ja, Ms Townsend?
Familjenyheterna: "Mr och mrs Thomas Monroe Norton...
"...tillkännager förlovningen mellan deras dotter Emily Monroe Norton...
"...och mr Charles Foster Kane."
Kom hit.
Emily Monroe Norton, det är presidentens brorsdotter.
Presidentens brorsdotter?
När han är klar kommer hon vara presidenthustru.
Hur det gick behöver jag nog inte berätta.
Miss Emily Norton var ingen Rosebud.
Det slutade inte särskilt snyggt, va?
Det tog slut.
Sedan kom Susie. Det tog också slut.
Ni förstår, mr Thompson, jag tänkte att...
...det här Rosebud som ni letar efter...
Ja?
Kan det var något han förlorat?
Mr Kane förlorade nästan allt han hade.
Ni borde prata med Jed Leland.
Förvisso drog han och mr Kane inte alltid jämt.
Ta Spansk-amerikanska kriget till exempel.
Jag tror mr Leland hade rätt. Det var mr Kanes krig.
Vi hade egentligen ingenting att slåss för.
Tror ni att, om det inte vore för mr Kanes krig...
..vi hade haft Panamakanalen.
Jag önskar jag visste var mr Leland fanns.
Jag får inte veta sådant nu för tiden.
Han kan vara död.
Om ni verkligen vill veta...
...så ligger han på Huntington Memorials sjukhus på 180th Street.
Det menar ni inte. Jag trodde--
Det är inget större fel på honom, bara...
Bara åldern.
De är den enda sjukdom som man inte ser framemot att bli botad från
Jag kommer ihåg allting, min unge man.
Det är min förbannelse.
En av mänsklighetens största gissel: minnet.
Jag var hans äldste vän, och enligt mig betedda han sig som ett svin.
Charlie var aldrig brutal, han gjorde brutala saker.
Jag kanske inte var hans vän...
...men om jag inte var det så har han aldrig haft någon vän.
Kanske var jag bara en marionett.
Ni skulle säga något om Rosebud.
Ni har inte en cigarr?
Jag har en ung läkare som tror att jag skall sluta röka.
Ledsen, men det har jag inte.
Jag bytte ämne, inte sant?
Vilken vresig gammal man jag blivit.
Ni är journalist och vill veta vad jag tycker om Charlie Kane.
Jag skulle tro att han hade sina goda sidor.
Men de visade han aldrig någon annan.
Han bjöd aldrig på sig själv. Han bjöd aldrig på någonting.
Han gav dig bara lite dricks.
Han var generös.
Jag kan inte komma på någon som hade så många åsikter.
Men han trodde inte på något, förutom Charlie Kane.
Han hade ingen övertygelse, förutom Charlie Kane.
Jag tror att han dog utan.
Det bör ha varit en oangenäm upplevelse.
Förvisso, är vi många som dör utan att ha någon uppfattning om döden.
Men vi vet vad vi lämnar. Vi tror på något.
Är ni helt säker på att ni inte har en cigarr?
-Jag är ledsen, mr Leland. -Det gör inget.
-Vad vet ni om Rosebud? -"Rosebud"?
Hans sista ord: "Rosebud."
Jag läste the Inquirer.
Jag trodde aldrig på det som stod i the Inquirer.
Något mer?
Jag kan berätta om Emily. Vi gick i samma dansskola.
Jag var mycket duktig
-Vi talade om hans första fru. -Hur var hon?
Hon var som de andra flickorna i dansskolan.
Hon var en trevlig flicka Emily var trevligare än de andra.
Efter den första tiden...
...sågs hon och Charlie inte så ofta, förutom vid frukost.
Deras äktenskap var som vilket äktenskap som helst.
-Du är så vacker. -Inte då.
Jo, det är du. Du är mycket vacker.
Jag har aldrig varit på sex fester på en kväll förut.
-Jag har aldrig varit uppe så här sent. -Det är en vanesak.
-Vad skall våra betjänter tro? -Att vi hade roligt.
Varför måste du gå till tidningen redan?
Du borde aldrig gift dig med en tidningsman. De är värre än sjömän.
Jag älskar dig så mycket.
Charles, också de som gör tidningen måste sova ibland.
Jag ringer mr Bernstein och ber honom flytta mina möten till efter lunch.
Hur mycket är klockan?
Jag vet inte. Det är sent.
Det är tidigt.
Charles.
Vet du hur länge jag satt uppe och väntade på dig...
...när du skulle vara borta i tio minuter.
Varför ska du till tidningen mitt i natten?
Min sköna, din enda mottävlare är the Inquirer
Ibland tror jag att en rival av kött och blod hade varit att föredra.
Så ofta är jag inte på tidningen.
Det är inte bara det. Det är vad du skriver, om presidenten.
-Pratar du om morbror John. -Jag pratar om presidenten.
Han är fortfarande morbror John och en naiv korkskalle...
...som låter ett pack av idioter sköta hans affärer.
-Hela den här oljeskandalen-- -Han är president, inte du.
Snart skall det bli annorlunda.
Din mr Bernstein var oerhört elak mot Junior igår.
Jag kan inte ha det så i barnkammaren.
Mr Bernstein skall besöka barnkammaren då och då.
Måste han?
Ja.
-Charles, folk kommer att tycka--
Det som jag säger åt dem att tycka.
Var han aldrig kär i henne?
Han gifte sig av kärlek.
Kärlek.
Där har ni förklaringen till allt.
Därför började han med politiken. Vår kärlek var inte stor nog.
Han ville att väljarna också skulle älska honom.
Allt han ville uppnå hade med kärlek att göra.
Där har ni Charles historia. Hur hann förlorade det.
Som ni förstår, så hade han ingen att dela med sig till.
Han älskade Charlie Kane, förstås.
Mycket.
Och sin mor. Jag tror att han älskade henne.
-Hans andra fru? -Susan Alexander.
Vet ni vad Charlie kallade henne?
Dagen efter att han mött henne berättade han.
Han sa att hon var "som en medelamerikanska".
Jag tror inte att han kunde hjälpa det. Hon hade något han behövde.
Enligt Charlie, så var det enda hon hade under deras första kväll...
...tandvärk.
Vad skrattar ni åt, min unga dam?
-Hur är det? -Jag har tandvärk.
-Vad? -Tandvärk.
Tandvärk?
Har ni tandvärk?
-Varför skrattar ni? -Ni är så rolig, mister.
-Ni har skit i ansiktet. -Det är inte skit, det är smuts.
Vill ni ha lite varmt vatten? Jag bor här.
Ursäkta, min unga dam.
Jag frågade om ni ville ha lite varmt vatten...
...det skulle jag kunna ordna.
Man tackar.
Ser det bättre ut?
-Min medicin hjälper verkligen inte. -Ni behöver något annat att tänka på.
Ursäkta, men min hyresvärd ser helst att dörren förblir öppen...
-...när jag har herrbesök. -Visst.
Ni har tandvärk, inte sant?
-Så är det. -Försök skratta åt mig igen.
-Vad? -Jag är fortfarande ganska lustig.
Jag vet, men ni vill inte att jag skrattar åt er.
Men jag vill inte att ni har ont heller.
Titta på mig.
Ser ni?
Vad gör ni?
Jag viftar på båda mina öron samtidigt.
Så ja, skratta.
Det tog mig två år av hårdträning i den bästa skolan att lära mig det här.
Min vän, som lärde mig det, är idag Venezuelas president.
Så där ja.
-Är det en giraff? -Nej, det är ingen giraff.
-Jo, det tror jag nog. -Vad?
Visst, men då är det en elefant.
-Det skall föreställa en tupp. -En tupp!
Ni kan så mycket märkligheter. Är ni trollkarl?
-Nej, jag är inte trollkarl. -Det var ett skämt.
Vet ni verkligen inte vem jag är?
Ni sa att ni heter Kane, men det säger inte mig så mycket.
Det har ni nog förstått. Jag har säkert hört ert namn flera gånger.
Ni tycker om mig? Även om ni inte vet vem jag är?
Det gör jag verkligen. Ni har varit underbar.
Utan er vet jag inte vad jag skulle gjort.
Jag hade tandvärk och jag känner inte så många.
Jag känner för många.
Det verkar som vi bägge är ganska ensamma.
Vill ni veta vart jag var på väg, innan min bästa söndagskostym blev förstörd?
Det kan inte vara er bästa söndagskostym. Ni måste ha fler.
Det var ett skämt.
Jag var på väg till Western Manhattan Warehouse...
...på jakt efter min ungdom.
Min mor dog för länge sedan, förstår ni, och hennes saker flyttas ut hit.
Det var det enda stället där de kunde förvaras.
Jag bad att få dem hitskickade, och ikväll tänkte jag gå och kolla på dem.
En sort minnenas parad.
Jag jobbar på några olika tidningar. Vad gör ni?
Jag?
-Hur gammal sa ni att ni var? -Det har jag inte sagt.
Om ni hade gjort det skulle jag inte ha frågat.
-Hur gammal? -Rätt så gammal.
-Hur gammal? -Tjugotvå i augusti.
Då är ni riktigt gammal. Vad gör ni?
Jag jobbar på Seligman's. Jag sköter noterna.
-Är det vad ni vill göra? -Egentligen tror jag att jag skulle vilja sjunga.
-Min mamma ville i alla fall det. -Varför gör du inte det?
Min mor pratade alltid om att jag skulle sjunga opera.
Föreställ er.
Men min röst passar inte för det. Ni vet hur mödrar kan vara.
Jovisst.
-Har ni ett piano? -Ett piano?
Jo, det står ett i salongen.
-Kan ni sjunga för mig? -Ni vill inte lyssna på mig.
Jo, det vill jag.
Säg inte att ni störs av er tandvärk.
Nej, den är borta.
Okej då.
Då går vi till salongen.
Det finns bara en person som kan rensa bort...
...Boss Jim Gettys och hans omoraliska inflytande på politiken.
Jag talar om Charles Foster Kane, den kämpande liberalen...
...arbetarnas vän, vår näste guvernör...
...som ställde upp till val...
...av en enda anledning:
Att sätta fingret på hur oärligt...
...och på vilket vidrigt sätt som Boss Jim W. Gettys...
...sköter politiken i vår delstat.
Jag har inte gjort några vallöften...
...eftersom jag inte har haft en tanke på att bli vald.
Idag är det mer än bara en tanke.
Jim Gettys kommer inte ha en chans.
Alla opinionsmätningar...
...och liknande visar att jag kommer att vinna.
Så är det.
Nu kan jag ge er några löften.
Arbetare och utslagna...
...kan känna sig säkra på att jag skall göra allt jag kan för deras välfärd.
Alla hederliga och ärliga väljare vet att jag skall göra allt som står i min makt...
...för att försvara de förtrycka, de förtrampade och de förringade.
-Mamma, är Far guvernör än? -Inte än, Junior.
Jag skulle ge er löften nu...
...om det inte vore för att jag var så upptagen med att se till att de går att uppfylla.
Men, en sak kan jag lova er....
...och Boss Jim Gettys vet att jag kommer hålla det.
Det första jag kommer att göra som guvernör...
...är att tillsätta en distriktsåklagare som skall se till att...
...Boss Jim W. Gettys ställs inför rätta.
Om det vore val idag skulle ni vinna stort.
-Gettys låtsas inte ens -Far.
-Hej, min son. -Han är inte bara rädd, han är sjuk.
Det är början till slutet för Jim Gettys. Tro mig.
-Tyckte du om gamle farsans tal? -Jag lyssnade på varje ord.
-God dag, Emily. -Vänta.
-Lysande tal, mr Kane. -Fantastiskt.
Beställer ni en taxi?
Jag skickar hem Junior tillsammans med Oliver.
God natt, far.
Adjö, min son.
Varför skickar du hem Junior med Oliver? Vad skall du ha taxin till?
Jag vill att du följer med mig.
-Det kan vänta. -Nej det kan det inte.
Vad handlar det här om, Emily.
Det behöver inte vara någonting. Det är det jag skall ta reda på.
-Vart skall du? -Jag skall åka till "185 West 74th Street."
Om du vill kan du följa med.
Jag följer med.
Jag visste inte att du kunde vara så här dramatisk, Emily.
Kom in, mr Kane.
Charlie.
Han tvingade mig att skicka brevet till din fru. Jag ville inte.
Han har sagt så fruktansvärda saker--
Mrs Kane.
Jag trodde inte att någon skulle presentera oss.
Jag heter Jim Gettys.
Ja?
Det var jag som tvingade miss Alexander att skicka brevet, mrs Kane.
Hon ville inte till att börja med. Men hon gjorde det.
Charlie, sakerna som han sa. Han hotade med---
Jag vänter inte på valdagen. Först vrider jag om din nacke.
Kanske, kommer du göra det. Kanske inte.
Att vrida om hans nacke förklarar inte det här brevet.
"Allvarliga konsekvenser för mr Kane, för er och för er son."
-Han ville ha hit henne-- -Vad betyder det här?
Jag är Susan Alexander. Jag vet vad ni tänker--
-Vad betyder det här, miss Alexander? -Hon har ingen aning.
Hon skickade det för att jag tvingade henne.
-Emily, den här gentlemannen-- -Jag är ingen gentleman.
Er man försöker bara göra sig lustig.
Jag vet inte ens vad en gentleman är.
En gentleman bör vara.
Om jag hade en tidning och inte tyckte om vad somliga gjorde...
...somliga politiker, skulle jag slåss för allt jag var värd.
Jag skulle inte visa upp honom i fångdräkt...
...så att hans familj tvingades läsa om det i tidningarna.
-Ni är en satans mutkolv-- -Nu talar vi om vad ni är.
Jag slåss för mitt liv, inte bara mitt politiska liv.
-Han sa om inte ni-- -Så sa jag.
Det här kan jag göra för honom. Det är mer än vad han skulle gjort för mig.
Om han inte drar sig tillbaka imorgon...
...kommer alla tidningar, utom hans egen, att ha det här på första sidan på måndag.
Vad?
-Om honom och miss Alexander. -Det är ingenting!
Håll mun!
Vi har bevis som inte skulle se så bra ut. Vill ni se dem?
Helst skulle jag se att han drog sig tillbaka utan att det här kom fram.
Inte för att jag bryr mig, men för honom skulle det se bättre ut.
Också för er, mrs Kane.
Hur blir det med mig?
Han sa att mitt namn skulle smutsas ner. Varhelst jag kom--
Det ser ut som du bara kan fatta ett beslut, Charles.
Beslutet är redan taget.
Du kan inte mena att väljarna--
Just nu bryr jag mig inte om väljarna.
Jag bryr mig om vår son.
-Charlie, om det här blir offentligt-- -Det kommer aldrig ske.
God kväll, mr Gettys.
Kommer du, Charles?
Nej.
Jag stannar här.
Jag kan slåss själv.
Om du inte kan tänka rationellt, är det kanske för sent.
För sent för vad?
För att du och den där skurken...
...skall kunna ta folkets kärlek från mig
Det finns annat att tänka på. Din son.
Inte vill du väl att han skall läsa om det här i tidningarna.
Bara en person kan bestämma det. Och det är jag.
Du har bestämt dig för länge sedan, Charles.
Du är en större dåre än vad jag förväntade mig
-Vi har ingenting mer att säga varandra. -Du är körd--
Försvinn. Om du vill veta mer skriv ett brev.
Om ni vore någon annan skulle jag tro att det här skulle bli en läxa.
Men ni kommer att behöva mer än en läxa.
-Och det kommer ni att få. -Oroa er inte för mig, Gettys.
Oroa dig inte för mig.
Jag är Charles Foster Kane!
Jag är ingen korrumperad politiker som försöker rädda sitt eget skinn...
...för de brott han begått.
Gettys! Du skall få skaka galler.
Galler, Gettys.
-Har ni bil, mrs Kane? -Ja.
-God natt. -God natt.
Kane avslöjade - kärleksaffär med "sångerska"
-Tidningen? -Nej tack.
Med moralisterna emot sig...
...och utan kyrkans stöd...
...har vi bara ett alternativ.
Det här?
Lurendrejare i valet.
Just så.
God natt.
-Kan jag göra något? Nej, tack, mr Bernstein.
Ni borde gå hem och sova lite.
Ni också.
God natt, mr Kane.
-God dag, Jedediah. -Jag är full.
Om du drack för att kunna prata om...
...miss Alexander, försök inte ens.
Jag bryr mig inte.
Har jag försenat de nödvändiga reformerna?
Hör här.
Om det är så folk vill ha det.
Det är uppenbart att folk väljer Gettys framför mig.
Du talar om "folket" som vore det din egendom.
Som om de tillhörde dig. För guds skull.
Så länge jag kan minnas så har du talat om folks rättigheter...
...som om du kunde ge dem en gåva...
...som en belöning för väl utfört arbete.
-Jed. -Minns du arbetarna?
Jag skall också dricka till, Jedediah...
...om det hjälper dig.
Nej det gör det inte. Dessutom dricker du dig aldrig berusad.
Du brukade skriva massor om arbetarna--
Åk hem.
Arbetarna börjar organisera sig.
Du kommer inte att gilla det...
...då det betyder att de förväntar sig något...
...inte som en gåva, utan som en rättighet.
När de som är förtrampade och förtryckta verkligen går samman.
Då skall du få se.
Det kommer att bli större än vad du kan stå emot...
...och då vet jag inte vad du skall göra?
Åka till en öde ö där du kan härska över aporna.
Du skall inte oroa dig för det.
Det finns nog de som kan säga till när jag gör fel.
Du kan inte bara leva på turen.
Du är inte så full.
Full, varför bryr du dig?
Du bryr dig inte om något förutom dig själv.
Du övertygar folk om att du älskar dem så mycket att de måste älska dig också.
Det är bara det att de hela tiden måste vara på dina villkor.
Det måste ske på ditt sätt, med dina regler.
-Ge mig ett jobb i Chicago. -Vad?
Du har sagt att du behöver en teaterretenc...,
Teaterrecensent.
Jag är full.
Jag vill flytta till Chicago.
Du behövs här.
-Det finns inget kvar för mig-- -Okej, du kan väl flytta till Chicago.
Tack.
Jag förmodar att jag borde bli full i vilket fall.
Jag varnar dig, Jedediah, du kommer inte att gilla Chicago.
Det blåser och de har nog aldrig hört talas om Lobster Newburg.
Kan jag åka nästa lördag?
-När du vill. -Tack.
En skål för kärlek på mina villkor, de enda villkor som finns.
De egna.
Kane gifter sig med "sångerska"
Mr Kane, jag kommer från the Inquirer.
-Vad vill ni, unge man? -Har ni lämnat politiken?
Om jag lämnat politiken? Snarare tvärtom.
Vi skall bli en operastjärna.
Skall ni sjunga på the Metropolitan?
Det skall vi sannerligen.
Om jag inte kan sjunga där skall Charlie bygga ett operahus.
Det kommer inte att vara nödvändigt.
Kane bygger operahus
Nej, nej, nej...
Gå till era platser, tack.
Mr Leland skriver för kultursidan.
-Och vi har redan skrivit om det på nyhetssidan? -Och på familjesidan.
Har vi skrivit något på nöjessidorna?
Ja, det är redan gjort.
Mr Mowan skrev en överväldigande recension.
-Begeistrande? -Ja, sir.
Mr Kane. Vilken överraskning.
Vi har två uppslag med bilder.
Finns det något på första sidan?
Men vi väntar ytterligare en artikel. För kultursidan.
Recensionen på kultursidan.
-Är det mr Leland som skriver den? -Ja, vi väntar på den.
-Var är han? -Följ med här, mr Kane.
Mr Kane.
Mr Leland och mr Kane...
...har inte pratat med varandra på flera år.
-Du tror inte-- -Tror gör man i kyrkan.
Ursäkta mig.
Stäng dörren.
Han har aldrig druckit förut.
Aldrig. Det skulle vi hört talas om.
Vad står det där?
Recensionen, vad han har skrivit?
"Miss Susan Alexander, en söt, men fullständigt talanglös amatör...
"...spelade igår kväll på Chicagos Nya Operahus...
"...i en pjäs av..."
Jag kan fortfarande inte uttala namnet.
"Hennes sång är, tack och lov, inget vi behöver bry oss om."
"Om hennes skådespel, kan jag inte..."
Fortsätt.
Det står inget mer.
"Om hennes skådespel, kan jag inte säga annat än...
"...att, från min synvinkel, är det sämsta jag har sett."
-Från min synvinkel. -Var står det?
Ingenstans, mr Bernstein. Jag dikterar.
-Mr Kane, jag-- -Skaffa fram en skrivmaskin.
Jag avslutar mr Lelands recension.
God dag, Bernstein.
-God dag. -God dag, mr Leland.
Var är min recension, Bernstein? Jag måste skriva färdigt den.
-Mr Kane skriver färdigt den. -Charlie?
Är Charlie här?
Jag tror han fixar till den.
Jag visste att han aldrig skulle godkänna den.
Mr Kane avslutar er recension precis som ni påbörjade den.
Han skriver en sågning, precis som ni skulle ha gjort.
Där fick ni så ni teg.
God dag, Jedediah.
God dag, Charlie.
Jag visste inte att vi pratade med varandra.
Visst gör vi det, Jedediah.
Du har fått sparken.
Alla känner till det där, mr Leland. Men varför gjorde han det?
-Hur kan man skriva en recension-- -Ni känner inte Charlie.
Han trodde att han framstod som hederlig genom att färdigställa min recension.
Han försökte alltid bevisa något.
Allt det där med att Susie skulle bli operasångerska.
Allt handlade om att bevisa något.
Känner ni till rubrikerna dagen före valet?
"Kane gifter sig med 'sångerska'"
Han försökte ta bort citaten runt 'sångerska'.
Syster.
För fem år sedan fick jag ett brev från det där stället i söder.
Vad heter det? Shangri-la? El Dorado? Sloppy Joe's? Hur var det nu?
Visst, Xanadu, det glömmer jag aldrig
Det fattade ni väl? Jag är inte så bra på att luras.
Nåväl, jag svarade aldrig på hans brev.
Kanske borde jag.
Jag tror att han var ganska ensam i sitt palats.
Han var inte klar med det när hon lämnade honom.
Han blev aldrig klar med det.
Han blev aldrig klar med något, förutom min recension.
-Visst, han byggde kåken åt henne. -Var inte det kärlek?
Jag vet inte.
Han var besviken på världen, så han gjorde en egen...
...en absolut monarki.
Det var något mer än ett operahus.
-Syster. -Ja, mr Leland.
Jag kommer.
-Det är en liten tjänst ni kan göra mig. -Ja visst.
Köp några goda cigarrer på vägen ut.
-Med nöje. -Tack skall ni ha.
En räcker.
När jag var ung trodde folk att sjuksköterskor var söta.
Det var inte mer sant då än vad det är idag.
-Jag hjälper er. -Visst.
-Glöm inte cigarrerna. -Nej då.
Gör så att de liknar tandkräm, annars får du inte ta med dem in.
Minns ni doktorn jag berättade om...
...han har någon föreställning om att han vill hålla mig vid liv.
Kan ni inte säga något? Vad som helst som ni kommer på...
...om er och mr Kane.
Ni vill inte höra vad jag tänker på om mig själv och mr Kane.
Kanske borde jag inte ha sjungit för Charlie när vi träffades första gången.
Men jag sjöng en hel del därefter.
Jag hade sånglärare som fick 100 dollar i timmen.
-Lärarna fick betalt, inte jag? -Vad fick ni?
Jag fick bara lektionerna. Inget mer.
Han gifte sig med er, inte sant?
Han sa aldrig något om bröllop förrän det var över...
...och innan tidningarna skrev om oss...
...och han förlorade i valet, och den där kvinnan ville ha skilsmässa.
Han tyckte verkligen om min röst.
Varför byggde han det där operahuset?
Jag ville inte. Jag ville ingenting. Det var hans idé.
Allting var hans idéer...
...förutom när jag lämnade honom.
"Glöm inte"
Bli inte nervös.
Vi börjar om.
Se på mig, mrs Kane, snälla.
Ni sjunger fel ton.
Vissa människor kan sjunga. Andra inte.
Omöjligt.
Ni får inte betalt för era åsikter om mrs Kanes talang.
Ni skall träna hennes röst, Signor Matiste. Inget annat.
Fortsätt lektionen.
-Men, mr Kane. -Fortsätt.
Folk i musikvärlden kommer att skratta åt mig. Folk tycker--
Bryr ni er om vad folk tycker?
Jag kanske kan upplysa er om något. Jag vet en hel del om vad folk tycker.
Ta tidningarna som exempel.
Jag äger flera tidningar.
Det är okej, älskling.
Signor Matiste kommer att lyssna.
-Hur skall jag kunna övertala er--- -Det kan ni inte.
Det är okej, älskling, fortsätt.
Jag visste att ni skulle förstå.
Nej, nej, nej.
Det stinker.
Sluta kalla honom er vän.
En vän skriver inte en sådan recension.
Att de andra tidningarna sågar mig, kan jag stå ut med.
Men att the Inquirer kan skriva så, förstöra hela min debut.
Kom in.
Jag tar det.
Vän. Inte som mina vänner...
...men jag kanske inte har din klass.
Och jag har ingen hög utbildning.
Sluta nu, Susan.
Från mr Leland, sir.
Han ville att ni tog emot det personligen.
Är det något från honom?
Charlie!
Och vad dig beträffar, så är du helt galen...
...som skickar ett brev, där han får sparken...
...och en check på 25 000 dollar.
Vad är det för avskedande?
Skickade du en check på 25 000?
Ja.
Jag skickade en check på 25 000.
Vad är det?
Principdeklarationen.
Vad?
Vad är det?
Något föråldrat.
Du kan vara bra lustig du.
Men du skall inte göra dig lustig över min sång.
Jag lägger av.
Jag ville aldrig börja sjunga.
Du skall fortsätta sjunga, Susan.
Jag vill inte blir till allmänt åtlöje.
Vill inte du bli till allmänt åtlöje?
Jag då? Det är jag som måste sjunga.
Jag kommer att bli hånad.
Varför kan du inte lämna mig i fred?
Min skäl är nog, Susan.
Du verkar inte förstå det.
Jag kommer inte att upprepa dem.
Du fortsätter att sjunga.
Ovationer för Susan Alexander i Washington.
Susan Alexander debuterar i St Louis.
Fullsatt i Detroit.
New York älskar Susan Alexander.
Hämta doktor Corey.
Susan.
Hon kommer att bli bra om en dag eller två, mr Kane.
Jag begriper inte hur mrs Kane kunde göra ett sådant misstag.
De lugnande medel som hon fick var i en större burk.
Hon är utarbetad av alla förberedelser inför den nya operaföreställningen.
Så var det säkert.
Ni misstycker inte att jag stannar vid hennes sida?
Absolut inte. Syster kan också stanna.
God natt, mr Kane.
Charlie.
Du såg inte hur jag mådde, Charlie.
Men jag kunde inte fortsätta att sjunga.
Du förstår inte hur det känns med vetskapen om att folk--
Att ingen i publiken egentligen vill ha dig där.
Då måste man slåss.
Okej.
Du behöver inte slåss mer.
De förlorar på det.
Vad gör du?
Pussel?
Charlie, hur mycket är klockan?
Halv tolv.
I New York?
Hur mycket är klockan i New York?
-Halv tolv. -På kvällen?
The Bulldog håller på att tryckas.
Hurra för the Bulldog.
Halv tolv. Nu börjar föreställningarna.
Folk går på klubbar och restauranger.
Vi är förstås annorlunda, eftersom vi bor i ett slott.
Du har alltid velat bo i ett slott.
En människa kan bli galen här.
Ingen att prata med, ingen att ha roligt med.
49 000 tunnland utan någonting, förutom landskap och statyer.
Jag är ensam.
Fram till igår, har det inte färre än femtio av dina vänner bott här.
Om du tittar i västra delen av huset...
...är förmodligen några av dem kvar.
Du skojar om allt, du.
Charlie, jag vill åka till New York, jag är trött på att vara värdinna.
Jag vill ha roligt. Snälla, Charlie.
Charlie, snälla.
Vi bor här, Susan.
Jag vill inte åka till New York.
Vad gör du?
En sak kommer jag aldrig att begripa:
Hur vet du att du inte har gjort det förut?
Det är betydligt förnuftigare än att samla på statyer.
Du kan ha rätt.
Ibland undrar jag...
...men man gör det av gammal vana.
Det är ingen vana, jag gör det för att jag gillar det.
Kan vi inte göra en utflykt imorgon?
Bjuda in folk till Everglades.
Bjuda in?
Du menar beordra folk och få dem att bo i tält.
Vem vill bo i tält när de har sitt eget rum...
...med badrum, där de vet var allting är.
Kan vi inte göra en utflykt imorgon?
Jag får aldrig något som jag bryr mig om.
Visst får jag saker av dig, men de betyder ingenting.
Du är i ett tält, älskling. Du är inte hemma.
Jag hör dig utan att du behöver skrika.
Vad är skillnaden mellan att ge mig ett halsband och att ge någon 100 000...
...för en staty som är nerpackad och som du aldrig tittar på?
Det är bara pengar Det betyder ingenting.
Jag får aldrig något som du bryr mig om.
Sluta nu.
Jag tänker inte sluta.
Jag har aldrig fått något av dig.
Du har bara försökt köpa mig, så att du kan få ut något av mig.
Vad jag än gör så gör jag det av kärlek till dig.
Det finns ingen kärlek hos dig.
Du vill att jag skall älska dig.
Visst, "Jag är Charles Foster Kane."
"Vad helst du vill ha, kan jag fixa det"
"Men du måste älska mig"
Säg inte att du ångrar dig.
Jag ångrar mig inte.
Mr Kane?
Mrs Kane har frågat efter er, sir.
Marie har packat hennes saker sedan i morse.
Säg till Arnold att jag är färdig, Marie. Säg att han kan hämta mina väskor.
Ja, madame.
Är du helt från vettet?
Fattar du inte att våra gäster, att alla kommer att förstå?
Du packade väskorna, körde fram bilen--
Och lämnade dig?
De fattar.
Jag säger inte adjö, förutom till dig.
Men jag har aldrig trott att folk inte skulle begripa.
Du får inte lämna mig.
Adjö, Charlie.
Susan.
Lämna mig inte, snälla.
Snälla, Susan.
Från och med nu kommer allting att vara precis som du vill ha det.
Inte som jag tror att du vill ha det...
...men på ditt sätt.
Du får inte åka.
Du kan inte göra så här mot mig.
Jag förstår.
Det här handlar bara om dig.
Det handlar inte om mig.
Inte vad jag känner.
Jag kan inte göra så här mot dig.
Visst kan jag det.
Alla mina pengar är borta och det var en hel del.
De sista tio åren har varit svåra för många.
Inte för mig. Jag har bara blivit av med mina pengar.
-Skall ni åka till Xanadu? -På måndag, med folk från kontoret.
Mr Rawlston vill att allting fotograferas.
Jag jobbar på en bildtidning.
Om ni är smart, så ringer ni Raymond. Han är betjänt.
Han vet en hel del.
Han vet var allting är.
På något sätt tycker jag synd om mr Kane.
Det gör väl jag med?
Har man sett, det är redan morgon.
Kom förbi och berätta om ert liv någon gång.
Rosebud?
Jag skall berätta om Rosebud.
Hur mycket kan ni betala?
1 000 dollar?
Jag skall berätta mr Thompson.
-Ibland betedde han sig konstigt, visste ni det? Nej, det gjorde jag inte
Jo visst. Ibland gjorde han helt galna saker.
Jag har jobbat här i elva år...
...som chef för hela stället, så jag borde väl veta.
-Rosebud? -Ja.
Som jag sa så betedde den gamle mannen sig konstigt ibland...
-...men jag visste vad jag skulle göra. -Behövde han mycket hjälp?
Jo visst, men jag visste vad som behövde göras.
Som när hans fru lämnade honom.
Rosebud.
Jag förstår.
Är det allt ni vet om Rosebud?
Han sa det ytterligare en gång.
Han sa bara:
Rosebud.
Sedan tappade han glasbollen och den sprack mot golvet.
Han sa inget mer, och jag förstod att han var död.
Han sa en hel del som inte betydde något.
Är ni känslosam?
-Både ja och nej. -Det är inte värt några tusen dollar.
Ni kan fortsätta ställa frågor om ni vill.
Vi åker ikväll...
...när vi är klara med fotografierna.
Ta den tid ni behöver.
Tåget stannar vid stationen, men de gillar inte att vänta.
Jag minns när de stod där hela dagen...
...om mr Kane ville.
Vi borde fortsätta.
-Kan vi komma ner? -Skynda er, vi åker snart.
Vad tror ni allt är värt, mr Thompson?
Miljoner.
Om någon vill köpa.
Han förde i alla fall hit allting till Amerika.
-Vad är det? -Ytterligare en staty av Venus.
25 000 dollar.
Mycket pengar för en kvinna utan huvud.
Kommer bankerna att förlora något?
-De klarar sig. -Han kastade aldrig något?
"Välkommen hem mr Kane, från 467 anställda på New York Inquirer."
En spis som Mary Kane ägde. Värde: 2 dollar.
-Se här, ett pussel. -Det finns fler.
Ett tempel från Burma och tre spanska tak där nere.
Delar av ett skotskt slott...
...som måste packas upp.
Packa ihop allting.
Slotten, tavlorna, leksakerna och allt annat.
Vad betyder det?
-Charles Foster Kane? -Ellerr Rosebud.
-Vad säger du, Jerry? -Vad är Rosebud?
Hans sista ord.
Har du kommit på vad det betyder?
-Nej. -Vad vet du om honom?
Inte mycket.
Ska vi börja?
Vad har du gjort hela tiden?
Pusslat.
Om du kom på vad Rosebud betyder, har du nog lösningen.
Nej, det tror jag inte.
Nej.
Han hade allt, men förlorade det.
Kanske var Rosebud något han aldrig fick eller något han förlorade.
Det förklarar ingenting.
En mans liv kan inte förklaras med ord.
Nej. Rosebud är nog bara en bit i hela pusslet.
En pusselbit som saknas.
Nu går vi...
...så att vi inte missar tåget.
Kasta in skräpet.
Jag var nog en slags medhjälpare.
Han var den som kom på allt...
...utom när jag lämnade honom.
Hans väska är packad.
Det har den varit i en vecka nu.
Ibland tror jag att jag hade föredragit en rival av kött och blod.
Men ni kommer att behöva mer än en läxa.
Och det kommer ni att få.
Vem är upptagen?
Jag är styrelseordförande. Allt jag har är tid.
Vad vill ni veta?
Vi trodde att om vi kom på vad hans sista ord betydde...
Är ni känslosam?
Ja och nej.
"Det verkar kul att ha en tidning."
Det verkar kul att ha en tidning.